Režie:
Hanna BergholmScénář:
Ilja RautsiKamera:
Jarkko T. LaineHudba:
Stein Berge SvendsenHrají:
Jani Volanen, Sophia Heikkilä, Reino Nordin, Saija Lentonen, Stella Leppikorpi, Miroslava Agejeva, Hertta Nieminen, Jonna Aaltonen, Hertta Karén (více)VOD (2)
Obsahy(2)
Dvanáctiletá gymnastka Tinja se zoufale snaží zalíbit své matce, která je posedlá rodinnou image a jejíž populární blog „Krásný každodenní život“ představuje idylickou existenci jejich rodiny jako dokonalost na předměstí. Jednoho dne najde Tinja v lese zraněného ptáka, přinese si jeho podivné vejce domů, uloží ho do své postele a pečuje o něj, dokud se nevylíhne. Tvor, který se z něj vyklube, se stane jejím nejbližším přítelem a živoucí noční můrou, která Tinju žijící pod dokonalou slupkou ponoří do zvrácené reality, kterou její matka odmítá vidět. Ono je fascinujícím portrétem podstaty mateřinského instinktu, kdy se Tinja snaží vyrovnat se s opravdovým citovým poutem ke své groteskní a krvežíznivé nově nalezené rodině a zároveň se potýká s rozpadajícím se vztahem se svou vlastní náročnou matkou. (Film Europe)
(více)Videa (4)
Recenze (81)
Pěkně nastajlovaná finská hříčka, kterou bych si asi trochu víc užila na nějakém festivalu. Takhle doma to bylo jen celkem zajímavé pokoukání na fajnové herce, ale v příběhu s prázdnějším scénářem, který má potíž něco hlubšího říct a slabším monstrem, které spíš vyvolává v divákovi uchichtnutí. Za ten čas to ale asi pro okrajové publikum klidně stojí. ()
"Prosím, odnes ho do koša, drahá. Bioodpad." Fínsky bizár o vajíčku, z ktorého sa vyliahne vták ktorý sa postupne mení na niečo iné (nebudem spoilovať načo) a odpratáva nepohodlných ľudí z okolia svojej "matky"- 10 ročnej gymnastky ktorá sa o neho stará pretože je sama trochu divná a nemá žiadne kamarátky. Hatching sa dá chápať doslovne ako monster horror, ale i ako prepracovaná psychologická metafora plná symboliky. Nie je to úplne zlé a minimálne koncept ukážkovo (ne)normálnej rodinky do blogu má určite niečo do seba. Herci (aj detskí) hrajú dobre, masky a aj ústredné monster vtáča sú na slušnej úrovni, dej je originálny a častokrát aj dosť nepredvídateľný. Akurát, že takéto absurdné bizarnosti nie sú úplne môj šálok kávy, preto je Hatching za mňa niekde medzi 2* a 3*. PS: ústredná usmievavá matka-videoblogerka bola v konečnom dôsledku najdesivejším elementom filmu. 45% ()
Začnu zápory. Nepatřím mezi příznivce dětských herců (a hereček, abych byl genderově vyvážený) a člověko-krysolet mě svým vzhledem a pohyby taky dvakrát nepřesvědčil, takže jsem se poměrně rychle smířil s tím, že jsem si s tímto snímkem naběhl. O to příjemnější bylo mé překvapení, když se z filmu vyklubalo velmi slušné psychologické drama s hororovými prvky. Finové mi opět dokázali, proč patří mezi mé oblíbené evropské tvůrce, když dokázali, přiznejme si že z ne úplně ideálního tématu, vypiplat atmosférickou záležitost, jež nepostrádala napětí, naléhavost ani kritiku dnešních insta rodičů. Největším překvapením pro mě byl každopádně debut třináctileté Siiri Solalinna, která téměř nezmizela z obrazu a byla ve svých rolích sakra dobrá. Pochválit musím i režisérku snímku Hannu Bergholm, která ignorovala současné trendy, vykašlala se na feministickou agitku i angažování Afrofinů a natočila záležitost, jež mi svým depresivním vyzněním způsobila radost a slušný divácký zážitek. / Poučení: Když zvedneš oči od mobilu, uvidíš všude kolem život. A smrt. ()
Finská lekce z mezigenerační, ženské hysterie. Jsem si skoro jistý, že mi to připadalo poněkud odtažité a vykalkulované především proto, že jsem chlap a tyhle emo psycho-introspekce dospívajících dívek mě nějak zvlášť nezajímají.. Natočené je to poměrně kvalitně a celé to působí nezvykle a lehce exoticky, přestože ta symbolika je většinou jak vytažená z nějaké popularizační obrázkové příručky pro úvod do psychoanalýzy. ()
Dokonalá fínska rodinka: Neverná manželka, posadnutá gymnastickými úspechmi svojej dcéry a svojim blogom o šťastnej rodine, fotrík zúfalec, rozmaznaný synáčik, ktorého by som nakopal už po úvodných minútach, prerastená prepelica živiaca sa ľudskými zvratkami, prípadne sem tam odhryzne psovi hlavu, aby sa nepovedalo, a dcérenka outsiderka, ktorá sa o ten zázrak stará, aby mala aspoň nejakú „kamarátku“. Milenec s deckom bol asi jediný, kto sa vo filme choval ako tak racionálne. Na nedostatok originality sa rozhodne divák sťažovať nemôže, niečo tak divné a súčasne absurdné tu už dlho nebolo. Dokonca sa príbeh rozvinie úplne fantazmagorickým smerom, ale kreativite sa medze nekladú a počet súčasných kvalitných body hororov by sa dal narátať na prstoch jednej ruky. Takže - výborné masky, zopár nechutností s trochou toho slizu, solídne herecké výkony (matka by to u mňa vyhrala), napínavá koncovka a veľké uznanie režisérke za dostatok bizarných nápadov. Takéto horory beriem všetkými desiatimi. ()
Galerie (27)
Photo © Silva Mysterium / Andrejs Strokins
![](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/166/363/166363934_54c5a5.jpg)
Zajímavosti (2)
- Natáčení probíhalo v lotyšské Rize. (noelcoward73)
Reklama