![všechny plakáty](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w140/files/images/film/posters/000/445/445362_9d5be2.jpg)
Režie:
Bitto AlbertiniScénář:
Vincenzo ManninoKamera:
Guglielmo MancoriHudba:
Nico FidencoRecenze (1)
NAHÝ A KRUTÝ alebo FALOŠNÝ A SMIEŠNY? Aj taký je svet okolo nás, aj taký je pseudodokument “Nudo e crudele“, ktorý schematicky aranžuje tabuizované témy ako kvetiny do váz. Ďakujem neprosím, umelá kytica mi nevonia. ### Absolútny mondo FAKE z dielne Bitta Albertiniho zachraňuje po reálnej stránke iba nahota, kultúrne slávnosti, sex medzi zvieratami, vibrátory a iné bezvýznamné kokotiny na obraze, ak už to musím takto škaredo povedať. Mondo dokument produkovaný s úmyslom šokovať prichádza ku talianskym divákom v čase, kedy sa éra kultúrneho šoku odštartovaná prelomovým MONDO CANE (1962), začína pomaly ale isto dusiť. V roku 1984 sa dokumentu na domácej pôde údajne ako tak darilo, to sa ale v širšom kontexte s účasťou klasík žánru nedá ani porovnať. Dnes je “Nudo e crudele“ iba malá štatistická kapitola v knihe, vyblednutá a pokrčená, ovenčená množstvom karikatúr po stranách. Asi takto si predstavujem odvrátenú stranu mondo produkcie na filmovom kotúči. Škoda len, že sa malo jednať o odvrátenú stranu sveta a nie o paródiu. Relatívne pestrá kompilácia zahŕňa scénky ako ženský pôrod (reálne zábery), pohľad na pouličných mrzákov, prostitúciu, sex zvierat (reálne zábery), useknutie mužského pohlavného údu, sex shopy, kultúrnu oslavu plodnosti (reálne zábery), africké zvyklosti domorodcov (minimálna výpovedná hodnota), prvoplánovú nahotu, zmenu pohlavia, boj zvierat medzi sebou o to kto prežije (reálne, miestami ale so zásahom človeka), či príležitostné zabitie človekom, a iné... PS – všetky scénky u ktorých som neuviedol v zátvorke bližší popis, sú samozrejme FAKE. Záver dokumentu, počínajúc údajnú konzumáciu kňaza na misii skupinkou “vyliečených kanibalov“, a za ňou nasledujúce minúty, sú už len, dalo by sa povedať čistou groteskou. Zaujímavosťou je, že do štruktúry “Nudo e crudele“ sa dostali aj zábery z FACES OF DEATH (1978), konkrétne FAKE s odchytom krokodíla, ktorý zaznamenával nastrčený televízny štáb. Na túto scénku z časti odkazuje aj oficiálny taliansky plagát k dokumentu. Malé prekvapenie je to, že tieto zábery sú zhruba o 2 sekundy umelého krokodíla dlhšie oproti FACES OF DEATH. Lacná stránka “Nudo e crudele“ je v neposlednej rade hudobne dozvučená Nicom Fidencom a to v podobnom nevalnom duchu. Soundtrack sa opakuje, Fidencovi nerobí vôbec žiaden problém vlastné vykrádanie (napr. titulu ZOMBI HOLOCAUST), zaznie aj podmanivá hitovka, mne známa vďaka DIE TODESGOTTIN DES LIEBESCAMPS (1981) s “Emanuelou“ Laurou Gemser. ()