Epizody(12)
-
Epizoda 1 (E01)
-
Epizoda 2 (E02)
-
Epizoda 3 (E03)
-
Epizoda 4 (E04)
-
Epizoda 5 (E05)
-
Epizoda 6 (E06)
-
Epizoda 7 (E07)
-
Epizoda 8 (E08)
-
Epizoda 9 (E09)
-
Epizoda 10 (E10)
-
Epizoda 11 (E11)
-
Epizoda 12 (E12)
Obsahy(1)
Jednadvacetiletá studentka Frances prochází řadou vztahů, které ji nutí poprvé v životě čelit vlastní zranitelnosti. Je to všímavá, rozvážná a inteligentní mladá žena. Její bývalá přítelkyně Bobbi je okouzlující, sebevědomá a upřímná. Přestože se Frances a Bobbi před třemi lety rozešly, dnes jsou z nich nerozlučné kamarádky, které společně přednášejí v Dublinu poezii. Na jednom ze svých vystoupení se seznámí se starší spisovatelkou Melissou, která je jimi naprosto okouzlena. Bobbi a Frances začnou trávit čas s Melissou a jejím manželem Nickem, pohledným, ale rezervovaným hercem. Zatímco spolu Melissa a Bobbi otevřeně flirtují, Nick a Frances se vrhnou do vášnivého románku, který před ostatními tají. (HBO Max)
(více)Videa (2)
Recenze (15)
Kvalit geniálních Normal People tahle adaptace bohužel nedosahuje, na to je to až příliš rozvláčné, odtažité a nejednoznačné (podobně jako hlavní hrdinka, u které si doteď nejsem jistá, jak moc mě oslovili herecký výkon její představitelky Alison Oliver). I přesto se ale jedná o kvalitní a citlivou konverzačku se skvělou atmosférou a perfektním soundtrackem. Sally Rooney umí psát a Lenny Abrahamson podle jejích knih umí točit. ()
Chtěla jsem dát plný počet, ale něco tomu chybělo. Knižní adaptace byla o mnoho lepší, přestože seriál se věrohodně snažil vykreslit nejednoduché vzahy, ať už mezi Frances a Bobbi, nebo Frances a Nickem. Příběh se odvíjel v příjemném a melancholicky pomalém tempu, zrovna tak jako na stránkách knihy. Herecké výkony byly na jedničku, hudba taky. Přesto byl první seriál, Normální lidi, o kousíček lepší. ()
Na seriál jsem narazila díky Lucce Zelinkové a musím říct, že se mi absolutně trefil do noty. Nutno dodat, že knihu jsem nečetla, ale upřímně si myslím, že pokud se děj knihy drží, asi to nebude úplně záživné čtení a tenhle seriálový formát příběhu prospěje víc. Frances je klasická intelektuálka, bisexuálka, která je chvíli po rozchodu s Bobbi. Ta je oproti Frances velmi živelnou osobou se zajímavými kořeny, myšlením a nadšením ze života. Obě vystupují jako duo s mluveným slovem a jednoho večera je osloví Melissa - spisovatelka, jejíž manžel je známý herec. Po společné večeři je však jasné, že jejich manželství není až tak šťastné a že Frances se do Nicka zamilovala. Bobbi nic netuší a když začnou navrch vyplouvat podrobnosti událostí, které se staly, je přátelství Frances a Bobbi na hraně úpadku. Celý seriál má sice pomalejší tempo, protože je opravdu založen na rozhovorech, takže žádnou extra akci tady nečekejte, ale přesto se člověk nenudí. Na jednu stranu je to strašně naivní, na druhou stranu je obrovsky lidské, protože kdo z nás nikdy nechyboval. Frances do své role sedla, ale já si oblíbila hlavně Bobbi. Ta holka i herečka mají prostě šmrnc. :) 9/10 ()
Seriálu by slušel spíš název "Výměna frází mezi random lidmi." Neschopnost postav provádět alespoň základní smysluplnou konverzaci je často až ubíjející. Tam, kde je prostor něco opravdu rozebrat do hloubky, se hrdinové uchylují jen k vágnímu "yeah, ok, aha, oooh Frances." Nefunguje to a v první půlce i velmi nebaví. Druhá už je zajímavější, protože se z přehršle obnažených ohrudí vyloupne i náznak děje a vykreslení aféry je vlastně docela zábavné, napínavé a osvěžující. Nicméně, celkové vyznění považuji za nepřesvědčivé. Za velké mínus považuji také opomenutí ideologické linky, která je v knižní předloze velmi silná. Frances je rudá jak záře nad Kladnem, ale v serioši jen asi dvakrát padne "jsem komunistka" a nazdar. Netflixovská kapitalizace protestu proti kapitalismu at it´s finest. ()
Irská spisovatelka Sally Rooney patří mezi literární celebrity a není divu, že oba její romány se krátce po vydání dočkaly seriálových adaptací. Nejprve se tak stalo u Normálních lidí a krátce poté stejný tým vytváří audiovizuální podobu jejího debutu Rozhovory s přáteli. Oba seriály mají skvělou atmosféru, fantastické herecké výkony, přesně volený soundtrack a vše je navíc pečlivě zrežírováno. Tak proč dávám horší hodnocení? Bohužel je tu poznat tvůrčí nepřítomnost autorky, která k Normálním lidem nejen sama psala scénáře, ale také byla duchovní matkou celého projektu. Zde bohužel chybí a ne všechny situace působí úplně věrohodně. Bohužel musím vytknout problematičnost milostných scén. Jako kdyby se tvůrci rozhodli jimi šetřit. Jejich zobrazení je velmi konzervativní a žel nemají silný náboj jako u Normálních lidí. Navíc mě zklamalo, že zatímco u Normálních lidí byli oba aktéři vidět prakticky zcela nazí, u Rozhovorů s přáteli tomu tak není. Jako kdyby se tvůrci zničehonic začali bát, že by publikum mohlo být pohoršeno. Přitom sex je u mileniálové generace zcela běžnou součástí. Tady bohužel byl promarněn potenciál. Přesto si myslím, že je dobré Rozhovory s přáteli vidět, protože mezilidské vztahy nejsou vždycky úplně jednoduché. P.S.: Joe Alwyn na mě bohužel nepůsobí tak magneticky jako Paul Mescal v Normálních lidech. ()
Reklama