Režie:
Aleš KisilScénář:
Aleš KisilObsahy(1)
Bilanční portrét režiséra, od jehož úmrtí nedávno uplynulo 5 let. Svojí tvorbou zásadním způsobem ovlivnil české divadlo od 70. let 20. století prakticky až do současnosti... Jméno režiséra Ivana Rajmonta se zřejmě dostalo do povědomí nejširší divácké veřejnosti inscenací Sluha dvou pánů s Miroslavem Donutilem na Národním divadle. Jeho práce byla však daleko všestrannější a jeho význam pro české divadlo od 70. let minulého století daleko podstatnější než tato jediná, byť zdařilá a úspěšná inscenace. Uměl přečíst klasický text aktuálně, aniž by to násilně aktualizoval. Takové byly kupříkladu jeho Tři sestry v Činoherním studiu v Ústí nad Labem, jehož nezaměnitelný profil v 80. letech spoluvytvářel. A právě inscenace Tří sester platí dodnes za vzorovou. Velmi podobné je to i s textem Milana Kundery Jakub a jeho pán, ve které už v Ústí excelovali Jiří Bartoška a Karel Heřmánek a která se hraje dodnes. Výraznou etapu vytvořil Ivan Rajmont také v Divadle na Zábradlí, kam přešel z Činoherního studia, stejně jako první porevoluční šéf činohry naší první scény. Zvláštní kapitolu tvoří pak spolupráce s dramatikem Karlem Steigerwaldem na jeho zakazovaných a povolovaných textech. Těch, které patřily v 80. letech k nejlepším českým hrám, které bylo možné alespoň občas vidět. (Česká televize)
(více)Recenze (5)
Rajmont si takový dokument skutečně zasloužil. Tradičnost TV portrétů však tenhle dokument mírně shazuje, chybí tomu šťáva a hlavně nějaký režijní nápad - člověk rychle zapomene, že takový dokument viděl, byla to spíš kronika, byť třeba i kameramansky nápaditá. Nedostatečná režijní a scenáristický příprava. ()
Čechova mám rád, před divadlem preferuji film, kde nejde tolik o vývoj postav, případně ironii, inteligentně někoho urážet. ()
Příjemné, i když ne úplně názorné připomenutí jedné epochy. Chybí řada dalších výpovědí. Kamera: Diviš Marek ()
Ano... ()
Ke konci byly ukázky z her Proces a Ruská zavařenina, což byly jeho významné úspěchy. Je škoda, že ostravské Komorní studio Aréna, kde tyto inscenace režíroval, nebylo jím v rozhovoru ani jmenováno... ()